Tag det roligt. Giv ham 5 mg mere.
Rolig. De har bare mareridt.
- Lad det fare, mr. Cable. - Hvor er jeg henne?
På St. Jude's hospital. Jeg er Deres læge, dr. Jeremy Newman.
De blev indlagt i går aftes.
Kan De ikke huske det?
Det er helt i orden. Helt normalt oven på sådan et traume.
- Hvad er der sket? - Redderne fandt Dem uden for huset.
De havde voldsomme mavekramper. Vi pumpede Deres maveindhold ud.
- Og? - Jo ... Jeg er altså ked af det.
Jeg har aldrig skullet overbringe en patient sådan en besked.
Dette er et lille og underbemandet hospital.
Jeg er egentlig børnelæge, -
- så mine dårlige nyheder ledsages som regel af en slikkepind.
Vil De have en? Den er med vindruesmag.
Ellers tak. Vil De ikke nok ...
De døde, mr. Cable.
Deres hjerte gik i stå i to minutter.
Men vi genoplivede Dem.
De er Deres gode, gamle jeg ... næsten.
Vi beholder Dem i nogle dage ...
Jeg hedder Simon Cable. Jeg er født 4. juli 1 97 4.
Mine forældre hed Catherine og Leonard.
Min far havde et forlag, og min mor gjorde sig i velgørenhedsarbejde.
Min storebror hedder Peter.
Spørg løs. Jeg har det fint.
Godt. Det er hurtigt overstået.
- Kan De huske mit navn? - Dr. Newman ... Justin.
Jeremy. Men det er der alligevel aldrig nogen, der kan huske.
Og datoen?
Det er ...
- Har jeg sovet en hel dag væk? - Nej, det er fredag.
Så er det ...
Jeg har altid været elendig til datoer.
Pyt med det. Hvad måned er vi i?
Hvad måned tror De, vi er i?
Det er sommer ... tror jeg.
Hvilket år?
Sidste år var 1 999, så i år er det 2000.
Vi er i år 2000. lkke?
Din kones navn?
Simon. Det er 29. juli.
året er 2002.
Din kone Anna venter udenfor.
Få så den vogn væk!
Få de biler væk!
Send flere vogne!
Er du kommet noget til? Bare slap af. Nu kommer du med mig.
Hold ud, ikke? Vi er der snart.
- Hvad er der sket? - Der er to ...
- Han skal på operationsbordet. - Pas på!
Pas på.
Han hedder Simon Cable.
En, to, tre.
Klokken er 20.00.
Han forsvinder. Defibrillatorerne!
Påbegynder hjertemassage. En, to, tre, fire, fem.
En, to, tre, fire, fem ...
- lngen puls. - Få fat i en kirurg.
- 1 00. - Vi støder.
- 200. - Vi støder.
Hans kolinesterase er så godt som ikke-eksisterende.
Jeg trænger til en kop kaffe.
Formodede forgiftninger skal meldes til politiet.
Lad os nu udelukke alt andet først.
Giv ham 5 mg mere.
Rolig. De har bare mareridt.
Lad det fare, mr. Cable.
Du lider af retrograd amnesi.
Korttidshukommelsen er røget. Det er ikke så farligt.
- lkke så farligt? - Det går over inden for et par uger.
- Jeg har mistet to år af mit liv. - Nej, der er bare rod i brikkerne.
De er der alle sammen. Vi skal bare samle dem.
De skal på plads igen, og jeg elsker at løse opgaver.
- Og jeg har en kone. - Den slags tærer på parforholdet.
Men din kone hjælper os. Måske er hun nøglen.
Skal jeg hente hende?
Hvad synes du, Simon? Skal jeg hente din kone?
Simon.
Simon, jeg har været så bange.
Jeg har kimet alle hospitalerne ned hele natten.
Bare rolig ... Lægen siger, jeg bliver helt rask.
Hvad skete der dog? Jeg har været ude af mig selv.
Jeg mærkede pludselig, hvordan det ville være at undvære dig.
Langt ude.
Hvad er der i vejen? Gør det ondt?
Har dr. Newman ikke sagt noget?
Nu bliver jeg altså bange, Si.
Jeg har mistet hukommelsen. De sidste to år er forsvundet.
Jeg ved ikke, hvordan jeg er havnet her, og jeg ved ikke, hvem du er.
- Hvad er det, du laver? - Det passer.
Jeg er ked af det. Jeg kender dig ikke. Slet ikke.
Mener du det? Efter alt det, der er sket, så siger du det?
Du forstår ikke ... Jeg aner ikke, hvad der er sket.
- Jeg har ingenting tilbage. - Vent nu! Anna!
Anna!
- Stop. - Stands min kone.
- Der er jo ikke nogen. - lngen aerobics i en uge.
- Stop min kone. - Hun går ikke.
- Fortæl hende, hvad der er sket. - Det har jeg også.
Det har han, Simon.
Gudskelov, du har det godt.
Børnepatienterne elsker dem her.
Jeg elsker at se dem lyse op, når de endelig får lavet et.
Fantastisk. For at genopfriske din hukommelse -
- skal vi finde to tidspunkter -
- og sætte dem sammen.
Hvad er det sidste, du kan huske, fra for to år siden?
- Ved du, hvad der skete i går? - Jeg var ikke sammen med dig.
Han kan intet huske. Du skal hjælpe ham med at stykke hans liv sammen.
- Vores liv. - Naturligvis.
Jeg var hjemme i aftes. Du var her. Jeg aner ikke, hvad der skete.
Jeg besøgte sikkert Peter. Min bror.
Han flyttede ind i vores barndomshjem, da vores mor døde.
Vi er ikke særlig gode venner, men hvorfor skulle jeg ellers tage herop?
lkke?
- Simon ... Peter er død. - Hvad?
Peter døde, før vi mødte hinanden.
Det kan fandeme ikke passe.
- Jeg skulle besøge ham i aftes. - Du så ikke Peter i aftes.
Han mener den sidste aften, han kan huske.
Det regnede. Så kom der et lys.
Så blev alt stille.
lngen regn, intet lys. Kun ...
Han snakker om bilulykken.
Kun et tomrum.
Jeg er faret vild i det.
Det skete lige inden, vi traf hinanden. Jeg ved ikke så meget.
Du skulle op for at besøge Peter. Hvorfor ved jeg ikke.
Du snakkede aldrig om din bror. De kom op at slås om arven.
Efter ulykken blev du indlagt her.
Har jeg været her før?
Jeg trænger til en smøg.
Nu har vi vores to tidspunkter. To ulykker, der fører hertil.
Jeg kan ikke huske noget. Det giver fandeme ingen mening.
For to dage siden tog du herop for at lukke huset.
Det har stået tomt i to år, siden ...
Du er endelig gået med til at sælge det, så du skulle pakke ned, -
- ordne nogle småreparationer, lave trappen færdig ...
- Renovering? lnteressant. - Huset er smukt, men forfaldent.
Det interessante er, at nogle af Simons enzymtal er for lave.
- Du sagde, jeg var rask. - Næsten.
De lave tal tyder på en forgiftning.
- Ville nogen da forgive ham? - Det siger jeg ikke.
Din tilstand kan skyldes dampe fra rengøringsmidler eller fernis.
- Hvad så nu? - Du skal nok komme dig.
Vi får dit enzymtal op igen. Du må se at spise noget.
Vi giver dig en rutineskanning.
Men nu skal du få fred for mig.
Jeg kigger ind senere.
Anna.
Drop skuespillet, din luskede skid.
Jeg vidste, du var god til at lyve, men det her er blændende.
Jeg var sammen med ham i går. Han er børnelæge.
De har været bevidstløs siden bilulykken.
- Nej, jeg blev forgiftet. - De kom ud for en bilulykke.
Det ser ud til at have påvirket Deres hukommelse.
- En bilulykke? - Ja. De havde nær ikke overlevet.
- l aftes? - Ja.
Umuligt!
Flot. Der fik du nok beroliget ham.
Hvorfor stikker De af?
Hvad havde De håbet at finde?
Hjernen spiller Dem et puds.
- Er jeg ikke blevet forgiftet? - Nej, og vi har ingen dr. Newman.
- Når man er bevidstløs, får man ... - Hvad dato er det?
- l dag. - 29. juli.
- Hvilket år? - 2000.
Du siger altså, at vi er i år 2000, og jeg har været ude for en ulykke.
Jeg er ikke blevet forgiftet, og dr. Newman findes ikke.
Hvad med min kone?
På indlæggelsessedlen står der, at De er ugift.
Jeg har lige tilbragt en hel dag her sammen med dr. Newman, -
- min kone, en mystisk kvinde og portøren Travis. Er det forkert?
- Kaffe? - Jeg er ikke gal.
De tror fuldt og fast på det. Hjernen er en fantastisk størrelse.
Måske vil den fortælle Dem noget.
- At jeg nær var blevet myrdet? - Det kan jeg ikke sige.
Jeg har været her før. To år ude i tiden. Jeg er ikke gal.
Og da mødte De dr. Newman og portøren Travis.
- De lider af vrangforestillinger. - Nej.
Mens De var bevidstløs, opdigtede og lagrede De historien i hukommelsen.
- Nu tror De, det er virkelighed. - Det var lige så virkeligt som dig.
Deres sanser har ikke ligget i dvale. De har hørt noget og drømt om det.
Travis er sikkert mr. Travitt. Dr. Newman er sikkert mig, Truman.
l drømme hører man en sirene, men i virkeligheden er det vækkeuret.
Jeg kender dig, din galning. Har du været i avisen?
- Er Anna også noget, jeg har drømt? - Ja, det vil jeg påstå.
Gid, jeg kunne huske det ...
Undskyld, men må jeg tage en praktikant med ind?
Værsgo, miss Clayton.
- Hvad fanden laver hun her? - Miss Clayton er sygeplejerske her.
- Hun var med i drømmen. - Hvad har hun på i din?
- Det er ... Du sagde ... - Hvad er der?
Det ... Hun er min kone.
- Anna. - Ja?
- Har du været herinde før i dag? - Nej. Er alt i orden, doktor?
- Gå nu i seng. - Hvor kender jeg hendes navn fra?
Nu har jeg det. Du er søn af ham den døde rigmand.
l er alle sammen med i det. Jeg ved, jeg har været her før.
- Anna, sig, at du kender mig. - 1 0 mg ....
Sig, at du kender mig! Det var ikke nogen drøm.
- D'et her er en vrangforestilling. - Sid ned og slap af.
- Nej! - Sæt dig nu ned.
Det sker ikke!
Hvem er det? Hvad vil du?
Hvad vil du? Lad mig være!
- Doktor! - Så, så.
- Han er omme bag ved døren! - Lig stille med hovedet.
- Der er nogen bag ved døren. - 5 ml diazepam.
Hør godt efter. Du har fået et stof, der har milde psykiske bivirkninger.
Der er ingen, der vil slå dig ihjel. Der er ingen bag ved døren.
Se så selv efter bag ved døren!
Hør her. Kig efter. lkke for at se, om der er nogen, -
- men for at bevise, at der ikke er nogen.
- Afdeling C. Kommer straks. - Du må ikke gå!
- De andre patienter skal tilses. - De skal ikke dø!
Du dør heller ikke. Det lover jeg.
l kan rende mig!
- Mr. Cable, vis lidt hensyn. - Så hjælp mig ned.
- Lægen siger ... - Jeg lider af klaustrofobi.
- Bare en hånd! - Godt, hvis vi så kan få lidt fred.
Jeg nægter at slås, men jeg tilkalder vagten.
De skal blive her, indtil ...
- Hvad leder De efter? - Jeg ved, han var her.
Det er 2002.
- Nogen ville lige slå mig ihjel. - Nej, jeg lover dig ...
Det var før mareridtet! Mens jeg lå spændt fast i skanneren.
- Der kom en ind i lokalet ... - Så, slap nu af.
Tag en dyb indånding. Godt. Nu skal du se noget, der kan hjælpe.
- Det er mig, der vækker dig. - lngen maskerede overfaldsmænd.
Det var bare så ægte.
Nogle psykofarmaka kan give virkelighedstro mareridt.
- Det var ikke noget mareridt. - Du så selv, at du var helt alene.
Jeg ved, jeg var indlagt her for to år siden efter ulykken.
Fint, nu husker du lidt. Jo hurtigere hukommelsen vender tilbage, -
- desto hurtigere accepterer du det, der er sket, så du kan komme videre.
Jeg huskede det ikke bare. Jeg var en del af det og snakkede med andre.
Overfaldsmanden var vel en del af det minde. Derfor var han ikke på båndet.
Jeg holder kæft og er smuk.
- Har en dr. Truman været ansat her? - Det tror jeg nok.
Jeg kunne huske miss Clayton og en patient ved navn Travitt.
Der ligger en Travitt oppe på fjerde. Hjertepatient. Har været her i to år.
- Ja? - Jeg leder efter en ven.
Kl. 2 om natten?
- Hvad fanden glor du på? - Hvor er jeg glad for at se dig.
- Har du en smøg? - Nej, det har han ikke.
- Davs, doktor. - Mr. Travitt skal sove.
Nej, jeg kan sove, når l kobler alt det her lort af mig.
- Kan du ikke kende mig? - Manden med leen?
- Vi lå her sammen for to år siden. - De kommer og går.
- Tænk nu tilbage. - Det er ligegyldigt.
Jeg lå her for to år siden! Sammen med ham.
- Hold da kæft, galningen. - Ja!
- Er De sikker, mr. Travitt? - Totalt. Han var en værre brøleabe.
Dig lukker de altså heller ikke ud.
Det er ikke nogen vrangforestilling. Jeg var her for to år siden.
Er det ikke godt, doktor? Er det ikke?
- Klarer du flere spørgsmål? - Simon Cable, født 4. juli 1 97 4.
- Mit navn? - Dr. Newman. Justin?
Jeremy. Tæt på. Og datoen?
Er det i morgen nu? Så er det 30. juli 2002.
lmponerende. Hvem er præsident? Pyt med det. Du skal ned i seng.
Kommer mr. Travitt nogensinde ud?
Der er kun en ufravigelig regel i livets spil.
En skønne dag slutter legen for os alle.
Det er mig. Gå nu ned og få sovet.
Tak. Jeg ved godt, jeg ikke har været nem.
- Vi skal stadig lave det puslespil. - Det kan jeg godt klare nu.
Simon, jeg har ledt overalt.
Jeg burde ikke være stukket af. Du var bare så barsk.
Det er ikke noget, jeg finder på. Jeg vil ikke såre dig.
Jeg kan ikke huske, hvem du er. De siger, jeg får hukommelsen igen.
- Det tager bare lidt tid. - Jeg har masser af tid.
- Jeg skal nok hjælpe dig. - Hvis jeg har såret dig ...
Clair ... Jeg hedder Clair.
- Ned? - Ja.
Beklager. Vareelevatoren virker ikke. Det sker ellers aldrig.
Det plejer det ikke.
- l skal op igen, ikke? - Jo.
Der er noget, jeg ikke forstår. Hvordan kan vi to ...
- Var jeg ikke ..? - Du er gift.
Jeg fortryder ikke noget af det.
Det er dig. Anna ved besked.
- Umuligt. - Jo, hun gør.
Det sagde hun. Hun var pissesur.
- Møgpissesur. - Du elsker hende ikke.
Det, vi har, er helt fantastisk.
Anna betyder ikke noget. Jeg ved, hvordan vi havde det.
Hvordan du havde det.
Det venter bare på at blive husket. Sådan noget forsvinder ikke.
- Jeg aner ikke, hvad jeg skal tro. - Det vender tilbage.
- Vi går langsomt frem. - Clair, vent.
- Jeg elsker dig. - Endelig siger han det.
- Skal det stå uimodsagt? - Jeg elsker også dig, Simon.
Gid jeg ikke gjorde. Men det gør jeg.
Det her er mit yndlingsværelse. Med alle planterne.
Herinde kunne jeg godt bo. Kommer straks.
- Så ... - Det, vi lige sagde, er alvor.
- Det ved jeg godt. - Jeg orker ikke al den dramatik.
- Vi har ikke noget valg. - Det har man altid.
- Jeg kan huske ... - Hvad?
Sommerstuen ... Dig. Jeg kan huske, at jeg elskede dig.
Jeg sagde det jo. Sådan noget forsvinder ikke.
lndimellem tror jeg, at vi bøder for det, der skete.
Hvad mener du?
Det vender tilbage.
Tænk på mig.
Clair ...
Clair!
- Henter du ikke et glas vand? - Hvad fanden laver du her?
- Går du nu amok igen? - Hvordan er du kommet herned?
- Så ruller lavinen! - Vi er i år 2000, ikke?
Nemlig. Ægypterne opfandt ''kalenderen'', du ved ...
- Mr. Travitt, De misbruger alarmen. - Galningen går amok igen.
Giv ham et skud i røven i stedet for at hakke på mig.
Efter sådan en alvorlig ulykke kan man komme ud for sådan noget.
Hvordan har De det nu? Er De svimmel eller stakåndet?
Nej.
Jeg har en ubehagelig meddelelse angående Deres bror.
Vi gjorde, hvad vi kunne. Skal vi underrette Deres forældre eller ..?
Nej. Vores forældre er døde. Jeg kender ikke hans venner.
Vi havde ikke noget nært forhold.
De var bloddonor for Deres bror i aftes.
- Hvorfor havde han brug for blod? - Det var oven på ulykken.
Var han sammen med mig?
Jeg troede, ulykken fandt sted før.
Juhu! H.G. Wells er kommet tilbage fra fremtiden.
Det har været en lang aften.
Du er bindegal, at du ved det.
- Skal vi tale om hesteløb? - Hvad?
l morgen skærer de mit hjerte ud.
Så skal en mekanisk pumpe holde liv i mig, til der er et nyt hjerte.
Jeg kan godt lide at spille på heste. Dem med de værste odds.
Hvis det her er min sidste samtale ...
- Glem det. - Du dør ikke.
- Er du nu læge? - Nej, tidsrejsende.
Det sagde du jo selv.
Jeg har set morgendagen. Stol på mig.
Du dør ikke.
- Klarer du at se hende? - Hvem?
Din brors forlovede.
Hvorfor ikke?
Du ...
Tak.
Hej, jeg hedder Simon. Det er hyggeligt at se dig.
Hold da kæft ...
- Nej. - Hvad?
Du kan umuligt være hans forlovede.
Jeg får bare en kop kaffe. Jeg er ikke ude på at blive gift.
- Må jeg godt spørge dig om noget? - Hvad?
Om bilulykken og din bror.
Jeg har brug for Dem på skadestuen, miss Hathaway.
- Vi snakker videre senere. - Om hvad?
- Simon. - Clair! Er du kommet noget til?
- Jeg har tænkt sådan på dig ... - Passer det med Peter?
- Var du forlovet med ham? - Det her sker bare ikke.
- Vidste jeg, at l to var sammen? - Hold nu op. Hvad laver du?
Havde vi en affære? Han var min bror, Clair!
- Hold op. - Elskede du ham slet ikke?
Jo, men det forandrede sig. Du kender hele historien, Simon.
Og os to? Hvorfor?
Det er åbenbart et af de øjeblikke, du ved.
Som folk altid taler om.
At der skete noget engang, som man ville ønske, man kunne lave om på.
At man havde sagt eller gjort noget andet.
Ville du lave om på det?
Ville du ikke det?
Det er godt at se dig, Si.
Var det din brors forlovede?
- Hvad vil De, miss Hathaway? - Du må godt sige Anna.
- Der er noget, jeg vil fortælle dig. - Hvad?
Det handler om din bror. Jeg var alene med ham, da han vågnede.
- Vågnede? - Hans sidste, smukke kamp for livet.
Husk at måle patientens blodtryk. Mr. Cable?
Miss Clayton, patienten er vågnet!
Simon gjorde det.
Simon slog mig ihjel.
Jeg havde glemt at slukke for den. Jeg hader, når jeg glemmer det.
Kaffe?
Jeg ville aldrig gøre min bror noget. Jeg elskede ham.
Er du helt sikker? Jeg tror, du lyver.
Jeg lyver ikke. Jeg ville vide det, hvis jeg havde slået min bror ihjel.
Du er ikke sikker, vel? Alt kan være sket. Du aner det ikke.
- Hvem er du? - Et nul.
lkke ud af en rig familie ligesom dig.
Jeg er bare en pige, der vil ses.
- Nu ser du mig, ikke? - Du afpresser mig.
Jeg elsker billederne af dig i bladene. Du fester i sus og dus.
- Du er fandeme sindssyg. - Gid jeg kunne leve det liv.
Jeg ville aldrig gøre min bror fortræd!
Skal jeg lade politiet afgøre, hvad du ville eller ikke ville gøre?
Må jeg ikke nok kalde dig Simon?
- Vi skal være meget sammen. - Psykopat!
Vent, du må ikke ...
- Jeg dummede mig, for fanden. - Som sædvanlig! Mor forkælede dig.
- Godt, far ikke nåede at opleve dig. - Jeg gider ikke høre på dit lort!
Jeg har også fået nok! Skrid ud af mit hus.
- Dit hus? - Ja, mit. Ud! Denne gang taber du.
Du kan ikke bare smide mig ud!
Hvor fanden skal de hen?
Lad mig være! Lad mig så være!
Ja, ja, mr. Travitt ...
Jeg sagde jo, nogen ville slå mig ihjel. Men l hørte ikke efter!
Godt, mr. Cable ...
Lad mig lige ...
- Jeg havde ikke noget valg. - Mr. Travitt ...
Det er ikke Travitt! Det er ham, der gemte sig bag ved døren.
Jeg sagde jo, l skulle kigge efter!
Jeg går lige ud ...
Hjælp!
Vagter til første sal.
Det her sker ikke for mig.
Pis, jeg er stadig her.
Du godeste ... lgen?
- Du har slået ham ihjel. - Nej, det her sker ikke.
Stå stille!
- Cable, slap dog af. - Er det dig?
Det tror jeg nok. Alt vel?
lkke for noget, men du skræmmer mig altså.
- Er alt i orden? - Vent.
Pis!
Gudskelov. Du er i live.
Det kan diskuteres, galning. Du ser sgu værre ud end mig.
- Mr. Cable, gå nu. - Han er okay. Det var indbildning.
Gå ned til Dem selv.
Fortæl mig om min brors død. Hvad skete der?
- Suppen smager underligt. - Det er den samme som i går.
- Du var her. Hvad skete der? - De skal selv huske det.
- Jeg har ikke tid. - De kommer altid for meget salt i.
Jeg beklager, at maden ikke lever op til forventningerne ...
Slap af.
- Han styrtbløder! - Hvad sker der?
Gurney og Newman!
- Det er ikke min skyld. - Hjælp mig.
- Pres til med begge hænder. - Alt det blod!
- Det var ikke med vilje. - Væk!
llt!
Hent operationsudstyr.
Og slanger. Han skal hyperventileres.
Det er min skyld! Jeg slog ham ihjel!
- Det har intet med dig at gøre. - Jeg slog ham ihjel!
Hold da kæft ...
- Slip min arm. - Fortæl mig om Peter Cable.
- Vær sød at tilkalde dr. Seymour. - Hvad skete der med min bror?
Ambulancefolkene kom med ham. l var vist tre.
To trafikofre. En til er på vej.
Deres bror var så hårdt kvæstet, -
- at han blev opereret, hvorefter han kom i respirator.
- Og så døde han. - Ja. Det gør mig ondt.
- Havde miss Hathaway vagt? - Spørg hende selv.
- Jeg ved, Clair har været her. - Hvad vil du?
Sikre mig, at du følger spillereglerne.
- Jeg føjede dig. - Nu husker du det. Tænk dog.
Du er fandeme splittergal!
Nu kender jeg dig igen. Kommer du med hjem?
- lkke med dig. - Skal vi vædde?
- Du bløder. - Jeg ved ikke hvorfor.
Du slog dig i mit minde. Du bløder. Jeg slog Travitt ihjel. Nu dør han.
Nu, hvor du pludselig er kommet dig, har vi så betingelserne på det rene?
- Det er forbi! - Det afgør jeg.
- Ser du, Anna, alt dette sker ikke. - Ser du, Simon, det er sket.
- Jeg laver om på det. - Det kan du ikke.
Det ender ikke sådan her. Det tillader jeg ikke.
Før mig tilbage. En, to, tre, fire!
Pis!
Det var åndssvagt.
Simon ...
- Jeg elsker dig, Clair. - Endelig siger han det.
Jeg elsker også dig, Simon. Gid jeg ikke gjorde.
Men det gør jeg.
Det her er mit yndlingsværelse. Med alle de planter.
Herinde kunne jeg godt bo. Kommer straks.
Simon, det, vi lige sagde, var alvor.
- Meget. - Vi har et valg.
- Hvad mener du? - Jeg mener ...
Jeg elsker dig højt, Clair, men han er min bror.
- Jeg kan ikke gøre det mod ham. - Men godt mod mig?
Det er jeg nødt til.
Peter.
Peter, vent. Kan vi ikke snakke om det?
- Jeg vil ikke se på dig. - Peter ...
Clair, skrid ad helvede til.
Pis!
Vent, Clair! Vent!
- Vi må snakke sammen. - Jeg har ikke mere at sige til dig.
- Peter ... - Hun var min forlovede, Simon.
Der er ikke sket noget. Hun elsker dig.
Hun er forelsket i dig. Gå din vej, Simon.
- Det var ikke min mening ... - Jeg brækker mig! Du får hende ikke.
- lkke derop! - Godt, far ikke nåede at opleve det.
- Hvorfor handler det altid om det? - Det er det, det handler om!
Skrid ud af mit hus. Ud, Simon! Denne gang taber du.
Du må ikke gå derud!
Peter!
Kors! Hold ud.
Bliv ved med at trække vejret.
Klarer du den? Jeg lover at forandre mig.
Nu skal du på hospitalet. Du skal nok klare den.
Du klarer den, Peter.
Jeg kører dig på hospitalet.
Så kør dog!
Du skal nok klare den. Ulykken sker ikke.
Send flere vogne!
Hvid mand, skader på hals og hoved. Omkring 30 år.
Er du kommet noget til? Bare slap af. Nu kommer du med mig.
- Peter. - Simon. Herinde.
Tænder du op om sommeren?
Jeg havde lyst, så hvorfor ikke? Jeg forsøger at live lidt op.
- Det er godt at se dig, Si. - l lige måde.
Kom nu her.
- Går det? - Det ved jeg ikke.
Det behøver du heller ikke at vide.
- Nå, men du kan jo godt lide rødvin. - Skønt.
Jeg savner at være sammen med dig. Ligesom da vi var små.
Vi hang altid ud oppe på loftet.
- Hvorfor er vi ikke på talefod mere? - Det kan være lige meget nu.
Nu taler vi sammen. Det er mit højeste ønske.
- Jeg kan ikke huske, hvad der skete. - Er den gal med hukommelsen igen?
- Hvad skete der? - Hvorfor skal vi igennem det igen?
- Du faldt igennem glastaget. - Var det det, der skete?
Du ved godt, hvad der skete. Du tør bare ikke se det i øjnene.
Og det kan jeg godt forstå.
- Hvad med Clair? - Hun kom tilbage efter dig, Simon.
Du kørte væk fra huset. Der er kun en vej.
Du kan umuligt have set ...
Set hvad, Peter?
Jeg tror, vi bøder for det, der skete.
- Det skulle ikke gå sådan her. - Det kan være lige meget nu.
Der er kun en ufravigelig regel i livets spil.
En skønne dag slutter legen for os alle.
Der er et eller andet helt galt. Jeg ville lave om på det.
- Det her er dit valg, Simon. - Jeg troede, jeg kunne lave det om.
Du må se at lægge det bag dig. For Clairs skyld. Og min.
Og fars.
Du døde, Simon. Det gjorde vi alle.
Du kommer ikke videre, før du giver slip.
- Giv slip. - Giv mig en chance til.
Jeg kan gøre det bedre.
Simon, hvor mange chancer vil du have?
Er du kommet noget til? Bare slap af. Nu kommer du med mig.
To trafikofre. Der er en til på vej.
Det her er Simon Cable. Blodtryk 1 1 0/40.
Pas på!
En, to, tre.
Klokken er 20.00.
- 1 00. - Vi støder.
- 200. - Vi støder.
Du vælger selv din vej, Simon.
Dødstidspunkt: 20.02.
Tag det roligt. Giv ham 5 mg mere.
Tag det roligt. De har bare mareridt.
På St. Jude's hospital. Jeg er Deres læge, dr. Jeremy Newman.
De blev indlagt i går aftes. Kan De ikke huske det?
Det er 29. juli år 2002.
Deres kone Anna venter udenfor.
De døde, mr. Cable.
Tekstning: Helle Schou Kristiansen SDl Media Denmark